KINA 1925
LONDON TO ÅR TIDLIGERE
- Hej. - Hej.
Jeg spekulere...
- Hvad? - Jeg spekulere på om De vil danse?
Hvorfor ikke?
Kitty, hvem var den unge mand du dansede med i går aften?
- Hvem af dem? - Den stille, alvorlige type.
Åh, ham.
- Jeg formoder at du inviterede ham, mor? - Jeg ved ikke hvad du taler om.
Jeg inviterede ham.
Han hedder Fane, han er læge.
- På et laboratorium i Shanghai. - Statsansat?
Han ringede rundt sidste søndag. Vi talte sammen længe og jeg inviterede ham.
- Du plejer ikke at kunne li' mine mænd. - Synes du om ham?
- Ikke direkte. - Hvad er der galt med ham?
Er han forelsket i dig?
Jeg ved det ikke!
- I din alder burde du kunne mærke det. - Pointen er at jeg ikke elsker ham.
Tag dig i agt, unge dame! Tiden kan løbe ud, forstår du.
Åh, hold op mor.
Idéen om at en kvinde skal gifte sig med hvem som helst -
- uden at tænke på følelserne, er fortid.
Hvor længe forventer du at din far skal støtte dig?
- Hej. - Hej. Jeg...
Jeg skulle bare...
Din far inviterede mig.
- Jeg er på vej ud. - Må jeg gøre Dem selskab?
Præcis til tiden.
Hvad er det enlig du laver?
Jeg er bakteriolog.
- Det må være fascinerende. - De ved hvis ikke hvad det er, vel?
- Nej, det er jeg bange for. - Nej, det kan De jo ikke vide.
- Jeg studerer smittebærende organismer. - Hvor charmerende.
Nej, det er det faktisk ikke snarere det modsatte.
Skal vi gå indenfor?
- Holder De af blomster? - Ikke specielt.
Ja... men vi har dem ikke rundt omkring i huset.
Mor siger: "Hvorfor købe det man kan dyrke gratis?"
Men vi dyrker dem heller ikke.
Det virker meningsløst, at ligge så meget arbejde i noget som er dømt til at dø.
Jeg vil gerne sige noget til Dem.
Jeg kommet for at bede om Deres hånd.
Jeg er mundlam...
- Kan De ikke se, at jeg elsker Dem? - De har aldrig vist det.
Jeg ville, men det er svært. Jeg...
- Men nu er det sagt. - Ja...
- Jeg ikke sikker på det var velformuleret. - Nej, jeg er klodset. Jeg...
Jeg er skrækkelig med sådan noget, men jeg må snart tilbage til Kina.
- Jeg har ikke tid til at være varsom. - Jeg har aldrig tænkt på Dem på den måde.
- Jeg tror, jeg har forbedre mig meget. - Det er jeg sikker på De har...
Jeg vil gør alt i min magt...for at gøre Dem lykkelig. Hvad som helst.
Jeg tror De vil synes om Shanghai.
Det er en spændende sted. Masse af dans...
De forventer vel ikke, at jeg skal give svar her og nu.
Jeg kender dig jo ikke.
Vi havde store forventninger, men...
... vi forventet ikke at han ville spørg hende så hurtig.
Ja, et vidunderligt efterårsbryllup.
Hun har været dygtig, min Doris. I det mindste har en af dem haft medgang.
Nej, jeg gav op med Kitty for år tilbage.
Jeg ved, at du forstår...
Er det mindre end du havde forstillet dig?
Jeg ved ikke, hvad jeg havde forstillet mig.
Har du ikke et piano?
Nej, jeg spiller ikke piano.
- Hvem er det? - Det er mig.
Kom ind.
Jeg ville bare se... om du har det bekvemt?
- Behøver du noget? - Nej. Det er fint, tak.
Jeg er så glad for at du er her.
- Skal jeg slukke lyset? - Hvorfor det?
Jeg slukker lyset.
Det øser ned.
- Jeg sagde at det øser ned. - Ja, jeg hørte det godt.
- Du kunne have svaret? - Undskyld.
- Jeg taler kun når jeg har noget at sige. - Hvis alle gjorde det...
... så ville menneskeligheden snart miste deres tale evne.
Walter?
Undskyld.
Du har ret, hvad...
Hvad skal vi lave? Skal vi... Skal vi tage et spil?
Du kan ikke lide mine spil. De keder dig.
Lad os spille kort.
Har du lyst til at gå ud?
- Vi har en indbydelse til på lørdag. - Fra hvem?
- Fra Townsends. - Dorothy Townsend?
Synes du ikke om hende?
Jeg har kun mødt hende en gang. Hun har ingen grund til at være så krukket.
Sikkert fordi hun er vicekonsulens kone?
De er absurd, overklassen her...
Mor ville hellere dø end at byde en af dem på middag.
Det gør ikke noget. Jeg troede, at du ville værdsætte det, men vi behøver ikke at gå.
Jeg bryder mig ikke om hvad som helst.
Tage hvor hen?
- Kitty Fane? - Dorothy.
- Jeg er så glad for at I kom. - Det her er Walter.
Det her er min mand... - Charlie, hils på vores gæster!
- Har du møde Mr. Fane. - Det er dr. Fane, skat.
- Jeg undskylder, dr. Fane. - Her er doktorens kone, Kitty.
- Mrs. Fane. - Mr. Townsend.
Undskylder. Jeg formoder at De arbejder sammen med Charlie på konsulatet.
Nej, så glamourøst er det ikke. Jeg arbejder på statens laboratorium.
Statens laboratorium? Hvor fascinerende.
- Kan De li' det? - Jeg har aldrig set noget lignende.
Hver af håndbevægelse har en betydning.
Se hvordan hun skjuler sit ansigt. Hun sørger over sine ulykker.
Hvad er der sket med hende?
Hun blev solgt som slave, dømt til et liv i narko og uden håb -
... i et fremmed land langt hjemmefra.
Lænkerne...
De beskriver hendes stakkels sjæl fanget i trældom og håbløshed.
Og så græder hun...
Hun græder for den livsglade og levende pige hun engang var...
... for den ensomme kvinde hun er blevet til.
Men mest af alt...
... så græder hun for den kærlighed hun aldrig har følt...
... og for kærligheden som hun aldrig vil kunne give.
Er det virkelig hvad hun siger?
Jeg aner det faktisk ikke. Jeg taler ikke kinesisk.
Hvad var det?
Måske var det tjenestepigen?
De er gået.
- Han hørte os. - Hvem?
- Walter. - Walter? Hvad hvis det var?
- Han ved kun at du hviler dig. - Med låst dør?
Du har brug for et drink.
- Hvis det var ham, så gør han intet. - Det er smigrende.
Han vil indser, at der er ingen profit i at lave en skandale.
Er det ikke faldt dig ind at min mand er forelsket i mig?
Jeg har en følelse af at du vil sige noget forfærdeligt.
Det er bare det at... kvinder ofte er under indflydelse af -
- at mænd er mere forelsket i dem end de i virkeligheden er.
Jeg vil ikke narre mig selv i et sekund på at du er forelsket i mig.
Der tager du fejl.
Kan du lide gaven?
Den kan godt bruges.
Charlie?
- Gør jeg også dig lykkelig? - Selvfølgelig, min skat.
Jeg savner dig. Hilsen din far.
- Hassan, hvem kom med pakken? - Dr. Fane.
- Hvornår? - Da De sov.
Det er snart middag.
Vi kan holde en pause under træets skygge, -
- men jeg vil gerne fortsætte. Hvis det er i orden med dig.
- Mine behov skal du ikke bekymre dig. - I orden. Så fortsætter vi.
Må jeg bede om Charlie Townsend?
- Charles Townsend. - Jeg må se dig.
Kitty, det går ikke. Jeg har et møde om en time.
- Hvad vil du? - Jeg må løbe.
- Hvad laver du hjemme? - Der er noget jeg må tale med dig.
- Jeg skulle lige til at ta' et bad. - Det er vigtigt, det kan ikke vente.
Sæt dig.
Har du hørt om et sted der hedder Mei-Tan-Fu?
Nej.
Den var i avisen den anden dag. Det er en lille by ved Yangtze floden.
I interiøret.
Der er udbrudt kolera der. Den værste epidemien i lang tid.
De kinesiske embedslæger er døde.
Franske nonner driver hospitalet. De gør deres bedste, men folk dør som fluer.
Jeg har meldt mig frivilligt til at overtage ledelsen der.
- Hvorfor? - Fordi de behøver en læge.
- Du er bakteriolog. - Jeg er medicinsk uddannet.
Det faktum at jeg er forsker er en fordel i det her tilfælde.
Er det ikke yderst farligt?
Jo, det vil jeg tro.
Mei-Tan-Fu ligger ti dages rejse her fra.
Det første stykke er med jernbanen. Derefter forsætter vi i bil og bærestol.
- Hvem er "vi"? - Dig og mig.
Forventer du at jeg tager med?
Jeg håbede, at hvis jeg tog af sted, så ville du også med.
Det er ikke et sted for en kvinde. Det vil være galskab. Hvorfor skulle jeg?
- For at støtte og trøste mig? - Nej... jeg tager ikke med.
Det er uhyrligt at du spurgte mig.
Fint. Så vil jeg begær om skilsmisse i morgen.
Du har anset mig for at være dummere, end jeg er.
Jeg ved ikke hvad du taler om.
Ikke? Jeg kræver det på grund af utroskab.
Jeg udnævner Charles Townsend som din elskere.
Det gør mig ondt, Walter. Jeg ved at det er meget ubehageligt, -
- men lad os ikke gør det værre end det er.
Hvad forslår du vi skal gøre?
- Lad mig bede om skilsmisse i ro og fred. - Skulle du kræve skilsmisse af mig?
På hvilke grundlag? Giv mig en grunde til at jeg skulle -
- være til ulempe for din skyld? - Vær ikke så hadefuld.
Vi ville ikke såre nogen, men...
... Charlie og jeg har forelsket os.
Han vil giftes med mig.
Jeg vidste, at du ikke var den smartes pige i verden.
Men jeg vidste ikke, at du var en tåbe.
Ja... hvis du har det godt med, at såre mig, så værsgo...
Så kan vi ligeså godt vende os til det.
Vi elsker hinanden.
Vi er trætte af hemmelighedskræmmerier og kompromiser. Og resten af det.
- Og nu forbander du den dag vi mødtes? - Stop med at håne mig!
Der er ikke andre passende svar for sådan en ynkelig opførsel.
Det er komisk. Jeg forsøger gøre at dig lykkelig. Jeg nedværdiger mig selv!
Jeg lod som om, jeg delte dit interesse for sladder og din ignorant for omverden!
Hvis du afbryder mig igen, så kvæler jeg dig.
Jeg vidste godt, at du var egenkærlig, da vi blev gift -
- men jeg elskede dig.
Jeg vidste, at du giftede dig kun for at flygte fra din mor.
Men jeg håbede at det en dag ville udvikle sig til noget mere.
Jeg tog fejl... Du har det ikke i dig.
Hvis en mand ikke har det der skal til for at en kvinde elsker ham, -
- så er det hans fejl... Ikke hendes.
Lige meget... I morgen rejser vi til Mei-Tan-Fu.
Ellers aflevere jeg min begæring.
Walter, du kan ikke mene, at jeg skal ind midt i koleraepidemi?
- Nå det tror du ikke? - Min Gud...
Er det virkelig hvad du vil?
- Tror du at Charlie vil tillader det? - Jeg tror ikke han kan gøre noget her.
Alt hvad du sagde er sandt! Alt...
Jeg giftede mig med dig, selvom jeg ikke elskede dig. Det vidste du godt.
Bærer du ikke en lige så stor del af skyld som jeg?
Godt... Her er hvad jeg vil gøre...
Vi har alle brug for beskyttelse her. Desværre så har Mr. Nagatas handlinger -
- skabt en temmelig farlig situation. - Det var uheldigt, men uundgåeligt.
- Jeres formand skød en arbejder. - Han lavede oprør.
Han var kinesisk.
I har måske stoppet en minder strejke men i stedet skabt noget endnu værre!
- Jeg nød til at låne Deres kuglepen. - Værsgo.
- Får vi støtte af Chiang Kai- shek? - Han er nationalist.
Han støtter sine egne. Det er derfor de kaldes nationalister.
Undskyld mig. Til Mr. Townsend.
Jeg tror De undervurderer situationen.
Tre af mine miner er lukket ned på grund af strejke.
- Der snakkes om boykot! - En håndfuld soldater er ikke nok.
Undskyld mig.
Mrs. Fane? Hvilken overraskelse. De reddede mig fra nogle kedelig personer.
Jeg var ikke kommet hvis det ikke var vigtigt.
- Er du okay? - Jeg nød til at se dig.
- Det er ikke det bedste sted... - Han har fundet ud af det.
Efter Dem, Mrs. Fane.
Han vil skilles.
Du har ikke forpligtet dig selv, vel? Indrømmet noget?
Nej... Er du sikker?
Det er helvedes knibe vi er i.
- Han siger, at han har beviser. - Vi nægter, han kan ikke bevise noget.
Og det vil ikke være godt for Walter at skabe en skandale.
Det bliver ingen skandale.
Walter er enig at gå stille med dørene.
Det er ikke så dårligt, vel?
- Vil du holde om mig? - Naturligvis.
Charlie?
Han har en betingelse.
- Jeg er ingen rig mand. - Han vil ikke have dine penge.
Han accepterer skilsmissen hvis Dorothy er enig at skilles fra dig.
- Og om... - Hvad?
Hvis du lover at gifte dig med mig.
Hvad som end sker så må vi forsøge holde Dorothy udenfor.
- Hvad mener du? - Vi kan ikke bare tænke på os selv.
Jeg kender Dorothy. Intet kan få hende til at lade sig skille.
- Du vil ikke skilles. - Det handler ikke om mit ægteskab...
Hvad er det så?
Ved du hvordan vigtigt mit opgave er? Hvis jeg skulle... Hvorfor leer du?
Jeg tror aldrig det har været Walter hensigt at lad sig skille.
Han vidste at det her ville ske.
- Forsøg at forstå. - Jeg forstår!
Kitty, vi kan ordne det her... Det lover jeg, det...
- Jeg tager med dig. - Godt. Det regnede jeg med.
Jeg behøver kun nogle få sommer ting, og et slør.
Jeg har underrettet Hassan. Hun har allerede pakket.
Jeg ville ikke røre den hvis jeg var dig. Nogen er måske døde i den sengen.
Det her er dit værelse.
De må være lægens hustru?
Jeg har lige mødt Deres mand og jeg bød mig selv på middag.
Jeg har beholdt Watsons kok til jer. Hun vil også være husholdersker.
Vi er lidt underbemandet her.
- Undskyld, mit navn er Waddington. - Åh ja, selvfølgelig. Kitty Fane.
Jeg er vicekommissær.
- De er en af vore naboer? - Den eneste, er jeg bange.
Den eneste der står op.
- Og Watson var missionær? - Ja, en rar mand.
Amerikaner. Vidunderligt familie.
Jeg vil gerne vise Dem, deres grave i morgen, hvis De vil?
Hvor venligt af Dem.
- Jeg håber, at jeres rejse gik godt. - Vi har rejst i to uger.
- To uger? Er I svømmet hertil?
Nej, vi kom ikke ad floden, men over land.
- Hvorfor i al verden det? - Vi ville se lidt af landet?
Få lidt sol, ikke skat?
Vil nogen have en cocktail?
For jeres succes.
Jeg er blevet fortalt, at det lokale officer kan hjælpe mig. Oberst Yu?
Held og lykke med ham. Han kan ikke lide os briter.
Jeg må advare jer. Situationen er stadig usikker her ude.
Hvis koleraen ikke få bugt med os, så gør nationalisterne det.
Jeg forsøgt få nonnerne væk herfra, men de nægtede. De vil alle være martyrer.
Og hvorfor er De blevet her?
Jeg blev forflyttet hertil, så enkel er det.
- Jeg chokket over, at I gør det frivillig. - Det giver mulighed for at forske.
Ja... og Dem?
Jeg formoder ikke, at De er kommet for at forske?
Min mand er forsker.
Ja vist... Har I noget erfaring med vaccination?
- I har vel vaccineret før? - Ja, selvfølgelig.
Det er ingen garanti. Watsons vaccinen hjalp dem ikke.
- Har I grammofonplader med jer? - Nej, desværre ikke.
Trist. Jeg er træt af dem jeg har.
Hør..? Hvad er det?
Det er på den anden side af floden. De forsøger skræmme døden væk.
Jeg tager til byen i morgen. Jeg formoder at du vil hvile?
- Jeg vil vaccinere dig i aften. - Vil du også gøre det, ved dig selv?
- Nej, det tror jeg ikke. - Så behøver jeg det heller ikke.
Gør som du vil.
Sig mig, Walter...?
- Er det langtrukkent affære med kolera? - Kropsvæsken aftager i løbet af 36 timer.
Du dør faktisk af dehydrering. Det meget smertefuldt.
Men det går relativt stærkt.
Godnat.
Jeg tror måske, at De og Deres kone... I må tage sikkerhedsforanstaltningerne -
- i betragtning, hvis I vil forlade stedet her.
- Er det virkelig nødvendigt? - Kan De ikke se helheden?
Jeg antog, at De vil slippe for at gøre deres kone urolig med situationen her.
Det her er oberst Yu. Han tilhør Nationalistpartiet.
- Han postere en af sine mænd her. - Er jeg fange?
Nej, det var Mr. Waddingtons idé. Han synes, at vi bør tage forholdsregler.
Forholdsregler imod hvad?
For nogle dage siden åbnede britiske tropper ild -
- imod arbejder der demonstrere i Shanghai.
11 blev dræbt. Vi har lige hørt det.
De her blev sat op over hele byen sidste aften.
DØD OVER DE UDENLANDSKE MORDER!
Jeg ville ikke være urolig for det. Selv nationalisterne er bange for kolera.
Tager de vand fra brønden? Oberst, kan De vise hvor de henter det?
Imperialistisk svin!
Til at begynde med må vi lukke brønden. En til vi har testet vandet.
- Forstår De det? - Ja, jeg forstår, dr. Fane.
Jeg har fået min militæruddannelse i Moskva. Vi taler engelsk eller russisk.
Engelsk det er fint, tak.
- De har vel set kolera før? - I laboratoriet, selvfølgelig.
- Nej, på en patient. - Jeg har ikke haft lejlighed.
Jeg er ikke praktiserede læger. Har de ikke sagt det?
Jeg er ekspert i infektionssygdomme.
- Skal vi? - Efter Dem... doktor.
Charlie
Det er uudholdelig uden dig...
Jeg har ikke brug for dig.
Gå tilbage!
Mr Waddington?
Jeg leder efter Mr. Waddington.
Vent her. Okay?
Hallo? Mr. Waddington?
Mrs. Fane?
God morgen.
- Hvad kan jeg gøre for Dem, Mrs. Fane? - Jeg fandt en grammofonplade til Dem.
Stravinsky. Meget moderne, tak.
Var der ellers noget?
Kan De sige mig hvor posten skal afleveres. Det skal til Shanghai.
Desværre, da koleraen startede, henter kujonerne ikke posten mere.
Aflever det til mig. En lokal handelsmand skal derhen på fredag.
Townsend... Charlie Townsend?
Ja, han er bekendt med min mand. Kender De ham?
Det er længe siden. Vi arbejdede begge på konsulatet i Shanghai.
Charmerede hustru?
- Ja, de er meget populære, ikke? - Han har gjorde en videnskab ud af det.
- Så, De kender hans familie? - Lidt. Jeg kan godt lide Dorothy.
- Ja, de er et hengiven par. - Han har haft en del små flirt.
Ikke noget alvorligt.
Hun sagde engang at det mest smigrende var at hans kvinder -
- der faldt for hendes mand altid var andenrangs.
Nuvel... god fornøjelse med grammofonpladen.
Mrs. Fane?
Brevet.
Ja... det slog mig pludseligt at fredag bliver for sent, men tak alligevel.
Kan du gi' mig saltet, tak?
- Undskyld, sagde du noget? - Vil du gi' mig saltet?
Tak.
Er det sådan det bliver?
"Hun lever sine aftner i stilhed?"
Walter?
Walter!
Jeg begynder at spekulere på om du er blevet sindssyg?
- Hun har ikke kogt det. - Lad det stå...!
Tak.
Forsøger du at gøre selvmord?
Brønden i byen er smittet.
Vandet er beskidt...!
Hvad?
Mr. Waddington?
Mrs. Fane...?
Kom væk herfra.
Hvad er der galt med Te-Ming?
- De har den døde mand i dem. - De er meget overtroisk, ikke?
Hun har mistede tre børn og sin mand til koleraen. Hvem kan bebrejd hende?
De ved... Det her sted er ikke for en kvinde.
Da de telegraferede om Deres ankomst, blev jeg meget overrasket.
Jeg forestillede mig Dem som en barsk gammel sygeplejerske -
- med tykke ben og overskæg.
Jeg gik ind og der var De...
...svag og træt...
...og meget ulykkelig.
- Det var en lang rejse. - Men De er ulykkelig nu.
Det slog mig, at De og Deres mand måske er vanvittig forelsket -
- og at De nægtede at blive hjemme. - Det er en fornuftig forklaring.
Ja, men det er ikke den rigtige.
Ved De, hvad jeg finder mærkeligt?
Deres mand ser aldrig på Dem.
Han ser på væggene, gulvene, skoene...
- Han har meget at se til. - Ja, det har han sikkert.
Dr. Fane...!
Hvad laver du?
Martini?
Ja?
Jeg har en meddelelse fra abbedissen.
- Hvem? - Lederen af børnehjemmet og sygehuset.
- Hvordan kender hun til mig?. - Åbenbar har Mr. Waddington nævnt dig.
Hun vil gerne mødes med den kærlighedsfulde -
- loyale hustruen til dr. Fane.
Så må jeg forbereder mig selv til en paradeforestilling.
Hun forstår hvis du... ikke vil komme på grund af smittefaren.
- Hvis du tør så tør jeg. - Det glemte jeg...
Walter! Gode Gud!
Du er beruset.
Fremmed! Tag hjem!
Forvent dem ikke for meget. De er meget fattige.
Det er et fornøjelse at mødes med hustruen til vores fineste og modigste læge.
- Der er også vidunderligt at møde jer. - Mr Waddington.
De må smage dem. Søster St. Joseph har bagt dem.
Sig mig, Mrs. Fane. Hvilken tro bekender De dem til?
Undskyld mig.
Vi går ikke regelmæssigt i kirken.
Man kan sige at jeg tilhøre den engelske kirken.
Hvilket er en diplomatisk måde at sige, at De ikke tror meget.
De er meget smuk, og meget ung.
Jeg forsikrer, at det er jeg ikke. Jeg føler mig gammel.
Hvis Mrs. Fane vil se klostret og børnehjemmet så viser jeg det gerne.
Alene
Vi holder de ældste piger beskæftiget med at sy. Det holder dem i gang -
- og giver lidt indtægt til klostret.
Hende der vil ikke lade sig døbe.
Vores musikrum.
Søster Maryse.
Søster Dominique var vores pianist. Hun døde i sidste ugen... af kolera.
Der henne ligger sygeafdelingen.
Det er ikke et syn nogen ønsker at se.
- Skal jeg kald dr. Fane? - Nej, forstyr ham ikke.
Med epidemien så har vi fået mange at tage hånd om.
Det her barn kom i morges. Endnu en forældreløs.
Hun siger at dr. Fane elsker børn. Han tilbringer meget tid her.
Mrs. Fane?
- Mrs. Fane? Er alt vel? - Ja... Det er ingenting.
Bare dumheder.
- Hvad vil du? - Åh, undskyld.
- Jeg tog din aftensmad med. - Bare stil den der.
- Var der ellers noget? - Hvad laver du?
Jeg tester nitrat niveauet i en af de lokale tomater.
Hvorfor?
Det kan umuligt have din interesse.
Åh... Håber at maden vil smage dig.
Walter?
Hvad synes du vi skal gøre for at overleve epidemien?
Det ved jeg ikke.
Men det bliver ikke bedre af at tale om noget vi burde glemme.
- Men du kan jo ikke glemme. - Vær sød, jeg har arbejde at gøre.
- Vil du høre på hvad jeg har at sige? - Okay, hvis du insisterer.
I dag, efter...
- besøget hos klostret og nonnerne. - Har de omvendt dig?
Nej.
- De talte om dig, og jeg følte... - Hvad? Hvad følte du?
- Jeg tror, jeg er blevet bange for dig. - Det burde du være.
Undskyld mig. Hvis jeg ikke kan arbejde, så går jeg i seng.
Jeg ved, at du er vred på mig, men vi må forsøge at tale om...
Helt ærligt, jeg forstår dig ikke. Hvad er det du vil ha' af mig?
- Jeg vil have, at vi ikke er ulykkelige. - Jeg er ikke ulykkelig.
- Jeg har ikke tid til at tænke på dig. - Netop, men jeg føler mig unyttig.
- Hvad skal jeg gøre...! - For Guds skyld! Stop med at straffe mig!
Foragter du mig?
Nej, jeg foragter mig selv.
Fordi jeg tillod mig at elske dig engang.
- Jeg håber, ikke at jeg kom upassende? - Søster Maryse døde sidste nat.
Jeg har lige skrevet til hendes forældre.
Det er syndigt at sørge, for hendes rene sjæl findes i himmelen nu.
Hvordan kan jeg hjælpe Dem?
I og med søsterens død så må I være meget underbemandede.
Jeg har spekulere på, om jeg må komme til klostret og -
- bare gør et eller andet for at hjælpe?
Synes du ikke at du har gjort nok? At komme her med din mand her.
Jeg har været her i en måned. Jeg har intet at beskæftige mig med.
Måske kan jeg hjælpe til på sygehuset?
Umuligt, kolera er en forfærdeligt ting at se. Og hvad hvis De bliver syg?
Jeg kan vaske gulve, hvad som helst...
...så jeg kan føle mig nyttig.
De bliver ikke nødvendigt. Børnene vasker gulvene.
Nej, nej, det er vores gerning og privilegium at gøre de ting
Men der er mange andre ting at gøre hver dag.
- Har De talt med Deres mand om det? - Ja.
Jeg forstår ikke hvad De siger.
Der er spor af smitte i floden, efter ned strømning fra begravelsespladsen.
- Har I checket resultatet? - Vi har teste det tre gange.
Jeg anbefaler at badeområdet spærres af. Så ingen får adgang til floden.
Hvor langt forventer De, at folk skal gå efter vand?
Det ved jeg ikke? I det mindste én kilometer fra begravelsespladsen.
- Det er for langt. - Ikke desto mindre.
Jeg er enig med dr. Fane.
Det er nødvendigt.
Jeg troede vi var enig i at lave et direktiv -
- der beordre folk til straks at begrave deres døde.
- Det har vi allerede gjort! - Ja, men hvis I ikke håndhæve det.
Familierne skjuler de døde i dagevis. Senere begraver de for tæt på floden.
Jeg forstår det. De behøver ikke at forklare det to gange.
Oberst, De må beordre deres mænd til at gå ind i folks huse -
- og få ligene fjernede, med vold om nødvendigt!
Jeg klarer mig.
Hej.
Ja, ja. Jeg forstår.
Ånderne behøver adgang til floden. Jeg vil bare flytte dem fra vandet.
De er under beskyttelse af deres krigsherre. Hvis han vil flytte ligene -
- så sender han sine egne soldater.
Det er ikke den bedste tid for en vesteuropæisk, kvinde -
- at udforske en kinesisk by alene.
Som om det bekymre dig, om jeg døder ved nationalister eller af kedsomhed?
Desuden var jeg ikke alene.
Jeg var med min flotte beskytter Sung Ching.
For resten... Du må blive glad for at høre, -
- at jeg er lige så ubrugelig for nonnerne som jeg er for dig.
Jeg lukkede af for byens eneste vandforsyning i dag.
Hvad vil du gøre?
Det ved jeg ikke.
Så er vi begge ubrugelig.
Endelig har vi noget til fælles.
- Dr. Fane! vi er begge fanget i uvejret? - Ikke lige nu, undskyld.
- Undskyld? - Jeg tæller.
Vi overnatter her.
Hvad får Dem til at tro, at krigsherren er samarbejdsvillig?
- Det tror jeg ikke han vil. - Hvad vil De gøre for at overtale ham?
Det ved jeg ikke.
De her mænd er som dyr. De mangler visioner.
De føler bare sult og magt.
Sådan mænd har styret Kina siden jeg var ung.
Men den tid vil render ud. Der er ikke plads til dem i det nye Kina.
Jeg tror heller ikke, at du synes om min nærværelse her, hva?
Jeg tror på at Kina tilhøre kineserne. Men resten af verden er uenig.
Jamen, det har intet med mig at gøre.
Jeg kom ikke her med våben, men med et mikroskop.
Jeg tror dig.
Det ville være rart at samarbejde uden Deres folk har rettet våbnet imod os.
Vores plan er at lede vandet fra markerne ovenfor begravelsespladsen til byen.
Med jeres tilladelse og hjælp skal gravene flyttes væk fra vandet.
Og Oberst Yu og hans mænd vil sørge for hurtig begravelse af de døde.
At beskytte vandforsyningen og gennemføre en ordentlig sanering de næste par uger -
- kan gøre en forskel imellem få eller tusindvis af døde.
Er han færdig? Jeg ofre ikke mine mænd til koleraen! Glem det!
Skæbnen bestemmer hvem der skal dør! Jeg vil ikke have noget med det at gøre!
Du... Få ham ud herfra!
Han sagde nej.
Taler han lidt engelsk?
Sig at jeg aldrig har set et mere latterlig antræk end det.
Lægen respekterer Dem meget...
De har ret. Epidemien er skrækkelig.
Mine overordnede har sagt at hvis Deres mænd ikke kan klare problemet -
- så hjælper vores armé gerne til.
Efter at have set dette sted...
Den er så overvældende at jeg frygter at vore mænd -
- ikke vil forlade stedet her.
- Undskyld. - Afbryd ikke for min skyld -
- og dr. Fane fornøjer sig. - Nej... overhovedet ikke.
- Det er rart. Jeg kom bare forbi... - Nej, bliv! Jeg insisterer.
Okay så.
Fortsæt, Mrs. Fane. Måske noget lidt mere beroligede.
Selvfølgelig.
De kom ind med en nyfødt i dag.
Pigerne kaldte hende Zan Xien. Det betyder "helt ny".
Nonnerne kalder hende Katherine -
- som ingen af pigerne kommer til at kunne sige.
Tak gode Gud for nonnerne. De gør så meget for så lidt.
Jeg antager at man kan se det på den måde.
- Antager? - Det er nok lidt mere kompliceret end det.
De giver desperate børn en chance. Hvad kan være mere kompliceret end det?
De opsøger også unge mødre. For at få børn til klostret.
De tilbyde dem penge til at ernære deres familie.
De er ikke bare her for børnenes skyld. De gør børnene til små katolikker.
- Ingen af os er her uden grund. - Alligevel, med det hele...
De gør et gode gerning. Synes du ikke?
Jeg er her som bakteriolog. Jeg har ikke en mening om alt.
Det har jeg, og jeg beundrer dem.
Hvorfor skal alt være så kompliceret og dystert?
Det du gør er eksempelvis... er utrolig ædel.
Du plejer at foragte mig. Har du ændret dig?
Walter. Jeg kan ikke tro at du han så lidt sans for proportioner.
Mennesker er mere komplekse end dine latterlige små bakterier.
Vi er uforudsigelig. Vi laver fejl og vi gør andre skuffet.
- Ja, det gør vi bestemt. - Jeg er ked af, at jeg ikke er perfekt.
Jeg er almindelig. Jeg har aldrig foregive at være andet.
Nej, det har du ikke.
Jeg holder af teater, dans og -
- at spille tennis. Jeg kan li' spil. Jeg kan lide mænd som spiller.
- Tilgiv mig, men sådan er jeg opdraget. - Jeg er dygtig til bridge.
Åh! Det er forbandet ophidsende.
Og du trak mig rundt i Venedigs uendelige gallerier, pladderde om kanalsystemet -
- og det geniale lagune system, eller noget andet nonsens.
Jeg havde været lykkeligere på golfbanen.
Jeg formoder at du har ret.
Det var dumt af os at lede efter kvaliteter vi aldrig har haft.
Ja.
Ja, det var det.
Walter?
Hvorfor slog du ikke døren ind da du vidste at Charlie var der?
Du kunne i det mindste have forsøgt at slå ham.
Han var ikke det værd.
Eller måske er jeg bare for stolt til at kæmpe.
Det kender jeg ikke noget til.
Begrav de døde straks!
Tag ham ikke! Hans sjæl får aldrig ro.
Jeg har bed abbedissen holde søstrene indendørs. Jeg har sat en vagt ved lågen.
Jeg har underrette alle andre om at blive indendørs.
- Søster, har Mrs. Fane været her i dag? - Ja, hun gik for nogle minutter siden.
- Det er den britiske djævlens værk! - Respektere vore traditioner!
Sung Ching.
Af sted! Af sted...!
Af sted!
Sung Ching. Hvor er Mrs. Fane?!
- Jeg forstår ikke hvad De siger! - Forsvind herfra!
- Er du okay? - Ja.
Kom med!
Vi har ikke mere whisky.
- Dr. Fane? - Kan jeg bede om en drink?
Hej, skat.
Jeg var udstationeret i Hankow under revolutionen -
- da de massakrerede alle Manchuer.
Jeg havde mulighed for at hjælpe en familie med nye dokumenter og så...
Hun var den yngste af døtrene.
Jeg gav hende ikke meget opmærksomhed i begyndelsen.
Eller, mere end hvad jeg burde have gjort.
Da jeg forlod Hankow, så fulgte hun efter.
Jeg sendte hende tilbage to, tre gange. Men hun...
... fortsatte med at komme tilbage.
Jeg viste ikke du havde følelser over for hende.
Hvad få dig til at tro det?
Jeg kan ser det i dine øjne.
Mænd er uberegnelig. Jeg troede du var som alle andre, -
- men nu føler jeg at, jeg ikke kender dig mere.
Det undrer mig hvad hun ser i dig?
Wan Xi?
Hun siger, at jeg er en god mand.
Som om en kvinde nogensinde har elsket en mand for hans evner.
God morgen.
Jeg tror at det er bedst at blive væk fra byen i dag.
Jeg går en tur.
Kom så med!
- Hvad i al verden laver du her? - For at komme af med tømmermændene.
Hvad laver du?
Jeg forsøger at købe bambus.
Men hans priser er for urimelig. Eller så er mit hoved...
...er for splittet til forhandlinger.
- Så... Vil du ride hjem? - På hvad? Bøflen?
Vi leder vandet direkte til byen herfra for tilgængelighedens skyld.
Der er over en halv kilometer og det var et helvede på visse steder.
Moder?
- Skal jeg dø? - Så, så... vær ikke tåbelig.
Hør, min kære, det er muligt at du skal have et barn?
- Nej. - Jo.
- Jeg formoder at det er muligt. - Det er ingen tvivl om det.
Søster St. Joseph viste det straks. Hun kommer fra en stor familie -
- så hun har erfaring med det her. - Jeg kan ikke tro det.
Hvorfor? At få et barn er så naturligt.
Ja, tænk på hvor lykkelig Deres mand vil blive.
- Hvad skete der? - Jeg er okay.
- De sagde, at du besvimede. - Jeg har det fint.
Må jeg se på dig?
- Det er ikke kolera. - Nej, det tror jeg ikke.
Mærkede du kvalme, før du besvimede?
Walter, stop.
- Jeg er gravid. - Et barn?
- Er du sikker? - Ja.
Det er vidunderligt.
Hvor langt tror du, at du er henne?
To måneder... måske længere.
Kitty?
Er jeg faderen?
Jeg ved det faktisk ikke.
Det gør mig ondt.
Det spiller ingen rolle længere.
- Gør det? - Nej.
Nej, det gør det ikke.
Dr. Fane!
Kom med mig!
- Hvad er det her? Hvor kommer de fra? - Koleraen har spredt sig mod syd.
- De mangler læger og udstyr. - De smitter alt. De må stoppes!
Dr. Fane!
Stop! Stop...!
Bliv her! Vi kan hjælpe jer her!
Oberst, sig at de må stoppe! Sig at vi kan hjælpe dem her!
Mrs. Fane. Sammen børnene i musikrummet.
Bliv her!
Fart på!
Drengen, tage ham ind!
Jeg kan ikke forstår det. Hvorfor vækkede han mig ikke?
Han startede tidligt, og De behøvede at hvile Dem.
- Hvordan langt er der til flygtningelejren? - Lige udenfor byen ved bjerget.
Dr. Fane sagde, at han ville have Dem til at rejse, men De ville ikke.
- Jeg vil ikke forlade jer. - Ja, det værdsætter vi, men...
... jeg tror heller ikke, at De er villig til at forlade ham.
- Det er min pligt. - Pligt er at vaske sine hænder.
Jeg forelsket mig da jeg var 17... I Gud.
En dum pige med romantiske drømme om livet som religiøs.
Men min kærlighed var passioneret.
Med tiden har mine følelser ændres sig. Han har svigtet og ignoreret mig.
Vi har fået et fredfyldt forhold nu.
Som et gammelt par der sidder side om side, men som sjældent taler sammen.
Han ved, at jeg ikke forlader ham. Det er min pligt.
Når kærlighed og pligt falder sammen... så findes trøsten inden i dig.
Din eskorte venter på at føre dig tilbage..
- Jeg vil hellere blive her. - Nej
Hvad? Hvem er det?
Mrs. Fane?
Mr. Waddington?
- Det er Deres mand. - Hvad? Hvad er der?
Han er blevet syg.
Hvor er han?
Mrs. Fane?
- Walter! - Nej, det er ikke sikkert for hende.
Jeg er bange for, at jeg ikke havde noget at sige her.
- Jeg vil ikke have tilskuere. - I må gå.
- Deres barn? - Hver sød, I må gå.
- Walter, sig hvad jeg skal gøre. - Sæt farten ned på droppet.
Kitty? Kitty...
Det bliver meget værre før det aftager. Er du forberedt for det her?
Ja.
- Hvad er det? - Vi er ved at løbe tør med saltopløsning.
Kan I sende bud efter mere?
Det har jeg gjord, men for mange vil det blive for sent.
Kitty?
Er du vågen?
Har du det bedre?
Tilgiv mig.
Tilgiv dig?
Der er intet at tilgive.
Walter...
Jeg er ked af det.
Jeg er så ked af det.
Mrs. Fane?
Dr. Fane har ønsket at blive begravet med det samme.
Ja, selvfølgelig.
Ved den klare kilden, som jeg gik forbi...
Vandet var så smukt at jeg måtte bade i det...
Jeg har elsket dig så længe, at jeg aldrig vil glemme dig...
Under en eg jeg tørrede mig...
Dengang på højeste gren sang en nattergal...
Jeg har elsket dig så længe, at jeg aldrig vil glemme dig...
Syng, nattergal, syng, dit hjerte er lyksalig...
Dit hjerte leer, mit hjerte græder...
Hvad laver De?
Jeg har elsket dig så længe, at jeg aldrig vil glemme dig...
Jeg mistede min kære uden at fortjene det...
En rosenbuket jeg fornægtede ham...
Jeg har elsket dig så længe, at jeg aldrig vil glemme dig...
Jeg ville have at rosen skulle leve frit på sin busk...
Og at min kæreste endnu elskede mig...
Jeg har elsket dig så længe, at jeg aldrig vil glemme dig...
Ved den klare kilden, som jeg gik forbi...
Vandet var så smukt at jeg måtte bade i det...
Jeg har elsket dig så længe, at jeg aldrig vil glemme dig...
Under en eg jeg tørrede mig...
Dengang på højeste gren sang en nattergal...
Jeg har elsket dig så længe...
Jeg vil aldrig glemme dig...
Det er egentlig ret dumt.
De dør indenfor en uge.. Det er næppe prisen værd.
- Hvad synes du? - Jeg synes de er smukke.
Virkelig? Jeg tror, at du har ret.
Kom med.
Vi må skynd os. Morfar venter.
Kitty Fane?
- Hvilken overraskelse. - Hej, Charlie.
Hvad laver De i London?
Jeg ved at det er længe siden.
Jeg burde have skrevet.
- Hvem er det her så? Hvad hedder du? - Walter.
Hej, Walter. Jeg er Charlie Townsend.
- Hvordan gammel er du? - Fem.
- Vi må gå nu. - Selvfølgelig.
Det var vidunderligt at mødes igen.
Farvel, Walter.
Kitty!
Jeg er her i tre uger. Måske kunne vi...
- Farvel, Mr. Townsend. - Farvel, Mrs. Fane.
Hvem var det, mor?
Ingen der er vigtig, skat.